15:45 Засновник оперної Шевченкіани. До 170-річчя від дня народження М. М. Аркаса, культурно-освітнього діяча, письменника, композитора, історика | ||||
![]() Микола Миколайович Аркас народився у Миколаєві 7 січня 1853 року (за ст. стилем - 26 грудня 1852 року). Миколаївський рід Аркасів належав до знатних, але не через шляхетне походження, а завдяки славним діянням на користь вітчизни. Великий вплив на формування патріотичних почуттів Миколи Аркаса мала мати, яка, хоч і була дочкою високого урядовця Чорноморського флоту в чині дійсного статського радника, ніколи не забувала, що її рід Богдановичів започаткував представник української козацької старшини. Софія Петрівна прищеплювала синові любов до народних звичаїв, пісень, казок, мальовничої української природи. Микола отримав освіту в одеській приватній гімназії Стародубцевих, петербурзькому правознавчому училищі та на фізико-математичному факультеті Одеського університету. Шість років служив у морському відомстві в Одесі. Після цього обійняв посаду мирового судді в Херсоні. Визначну роль у житті М. Аркаса відіграло його знайомство у студентські роки з видатним митцем українського театру М. Л. Кропивницьким. Вони подружилися, і М. Аркас як актор-аматор навіть брав участь у виставах "Одеського нового театру", яким керував М. Кропивницький. Під час шкільних і студентських канікул Миколу, одягнутого "по-народному", можна було побачити серед працюючих селян у полі чи на фермі. Він залюбки працював і спілкувався разом з простим народом. Батько не схвалював це, а коли ще й довідався про захоплення сина селянською дівчиною Оксаною і його намір одружитися, не на жарт сполошився. Після повернення Миколи із відрядження до Константинополя, його одружили з дочкою військово-морського офіцера Шишкіна — Ольгою Іванівною. Незважаючи на поспішність і формальність шлюбу, він виявився щасливим. Дружина перейнялася демократичними і патріотичними ідеалами чоловіка, які знайшли втілення у двох напрямах творчої роботи Миколи, не пов'язаними з його професією природознавства, — історією і музикою. Ще починаючи зі студентських років, М. Аркас старанно записував народні пісні, захоплювався кобзарським мистецтвом. Кобзарів і бандуристів запрошував до Миколаєва з усієї України; поселяв їх у своєму домі. Записи народних пісень пізніше лягли в основу опери "Катерина" (хор хлопців "Гей, по синьому морю", жіночий хор "Ой, у неділю", хор солдатів "То ли не береза, то ли не кудрява", колискова Катерини та ін.). Під впливом відомого українського композитора Петра Ніщинського Аркас і сам почав писати музичні твори. Саме він створив оперу “Катерина” за мотивами однойменної поеми Тараса Шевченка. ОПЕРУ "КАТЕРИНА", лібрето і музику до якої написав М. Аркас, окремі спеціалісти вважають українською оперною класикою. В опері яскраво показано сільський побут, який так добре знав композитор. Став у пригоді й професійно-театральний досвід, набутий М. Аркасом у студентські роки, коли він брав участь як актор у виставах трупи М. Кропивницького. Шлях Аркасової "Катерини" як друкованого видання і сценічної вистави виявився нелегким. У 1890-ті роки українська культура була скута численними цензурними обмеженнями. Майже шість років цензурні відомства Москви й Києва не пропускали оперу, аж поки в 1897-му Аркас не зміг-таки видати її в Миколаєві своїм коштом. Остаточно крига скресла після того, як твір почали публічно виконувати в Миколаєві, і він удостоївся багатьох схвальних відгуків глядачів. Окрилений успіхом автор поспішив надіслати клавір опери своєму давньому другу М. Кропивницькому для сценічної вистави. Той негайно взявся за репетиції, але через цензуру здійснити першу виставу в Україні не вдалося. Прем'єра опери "Катерина" відбулася 12 лютого 1899 р. в Москві. Сподівання М. Аркаса на те, що високий професіоналізм М. Кропивницького як режисера і талановитість його акторів забезпечать успіх вистави, повністю виправдались. Відгуки московської преси на виставу опери "Катерина" були лише позитивні. Слідом за тим з давньоруської столиці почалася тріумфальна хода Аркасової "Катерини" по всій країні. Влітку 1899 р. трупа М. Кропивницького дала 10 вистав "Катерини" у Києві. 14 березня у виконанні цього ж колективу вперше побачив, почув свою оперу на сцені і сам автор. Сталося це в його рідному Миколаєві, куди спеціально, на знак щирої поваги до композитора, завітала трупа М. Кропивницького після гастролей в Одесі. Упродовж п'яти років після прем'єри оперу "Катерина" побачили і почули мешканці Мінська, Вільно, Катеринодара, Одеси, Маріуполя, Луцька, Львова, Варшави. Тобто опера М. Аркаса уже тоді сягнула за межі України і навіть Російської імперії. До самої смерті М. Аркас цікавився українським музичним фольклором. Як і раніше, запрошував на гастролі у Миколаїв кобзарів і бандуристів з усієї України. З часом у нього з'явилась нова сфера творчих пошуків — він почав вивчати історію України. Матеріальні нестатки, в яких жив митець останні роки свого життя, переслідували родину. Микола Аркас помер від інфаркту 26 березня 1909 року в Миколаєві. Щоб організувати пристойне поховання, родина змушена була продати останні залишки маєтку у Христофоровці. Поховали його на місцевому некрополі на березі річки Інгул. У 1930-х труну перемістили в родинний склеп Аркасів. На честь славетного українського патріота грецького походження названо вулиці в Києві, Львові, Одесі та інших містах України.
| ||||
|
Всього коментарів: 0 | |